Kohonneiden vuokrien takia monilla pienituloisilla perheillä -
- ei ole varaa vuokrata asuntoa yksityiseltä.
Kodittomien avustusjärjestön mukaan Irlannissa -
- kodittomien määrä kasvaa.
Satojen perheiden pitää hankkia itse hätämajoitus.
Monilla on vaikeuksia löytää hotelli, johon päästä.
Avustusjärjestöt soittelevat...
Hei. Etsin huonetta.
Perhehuonetta.
Ei, viikoksi.
Hei, etsin huonetta muutamaksi yöksi.
Perhehuonetta.
Dublinin kaupunginvaltuuston luottokortti. Olette saamallani listalla.
Etsin huonetta muutamaksi yöksi. Meitä on kuusi.
Numeronne oli listassa, jonka sain, ja...
Selvä, kiitos kuitenkin.
Hei, etsin huonetta muutamaksi yöksi. Perhehuonetta.
Juuri niin, kaupunginvaltuuston luottokortti.
Vaikka edes yhdeksi yöksi.
- Minun vuoroni. - Ei, minun.
Hys, minä sanoin.
Hei. Etsin huonetta viikoksi. Anteeksi?
Perhehuonetta.
- Et saa molempia. - Peaches!
- Anteeksi? - Tablettini!
Ei. Dublinin kaupunginvaltuusto.
Kaupunginvaltuuston luottokortti. Olette saamallamme listalla.
- Äiti antoi sen minulle. - Eikä, äiti sanoi "hys".
Hys, minä sanoin! Etsimme pitkäaikaista majoitusta.
- Etsin siis huonetta... - Ei!
- Anteeksi? - Ei! Ei hys!
- Selvä. Kiitos kuitenkin. - Ei!
- En edes sanonut mitään! - Anna se!
- Äiti! - Hys, minä sanoin.
Hei, etsin huonetta muutamaksi yöksi. Numeronne oli listalla, jonka sain.
Selvä. Kiitos.
Ämmä. En sanonut niin, mutta oli hän.
Tämä on kopion kopio. Se on tosi haalea.
- Luettelisitko minulle, kulta? - Teen läksyjä.
Vain muutama puhelinnumero.
En pyydä luopumaan koulutuksesta. No niin.
Kun löydämme hotellin, voin alkaa etsiä meille taloa.
- Äiti! - Mitä nyt, kulta?
En se ollut minä.
- Nähdään. - Nähdään.
- John Paul? - Niin?
- Voitko olla myöhään huomisiltana? - Käy.
- Käykö? Vain pari, kolme tuntia. - Joo.
- Iso keikka tiedossa. - Ei ongelmaa. Nähdään.
Minä tässä. Missä olette?
Meganin talon ulkopuolella. Yhä täällä. Autossa.
- Sanokaa hei isille. - Hei, isi!
Olkaa hetki hiljaa, kun juttelen isille.
Oikeasti hiljaa.
Ei. Ei onnistanut. Ei.
Ei. Käymme kaikki läpi.
Koko päivän, John Paul. Aamusta asti.
Minun pitää soittaa kohta hätälinjalle.
Jessus, kello on jo yli puoli viisi.
Ei. Valtuustosta ei soitettu takaisin. Kukaan ei soittanut.
Mitä? Täällä.
Pesen pyykkiä Meganin koneella. Odotamme, että se on valmis.
Meillä ei ole vielä paikkaa.
Mitä luulet? Oletteko yhä siellä, jos tulen sinne?
Kaikki järjestyy, älä huoli.
Pääsemme jonnekin.
Nähdään pian. Rakastan sinua. Selvä.
- Lopettaisitko? - En!
- Ei ole sinun vuorosi! - Onhan!
- Pitääkö minun tulla sinne? - Eikä!
- Anna Peaches. - Huokaus...
Hän ei anna meidän edes katsoa sitä.
- Miten menee, kulta? - Hyvin.
Hienoa. Lopetin koulunkäynnin liian nuorena.
- Sait minut. - Sain sinut.
Pidin koulusta, mutta enpä tiedä.
Se on vain Megan. Säikähdin!
- Megan, oikeasti. - Anteeksi!
- Kiitos, olet mahtava. - Eipä kestä.
Avaisitko sen? Kiitos.
- Tuletteko hetkeksi sisälle? - Ei. Kiitos, Megan, ei.
Meitä on viisi. Odotamme John Paulia. Lähdemme kohta.
- Toivottavasti tämä on viimeinen kerta. - Niin.
Majapaikat ovat kilometrien päässä lasten koulusta.
Yksi ei ollut edes Dublinissa. Tämä on hullua.
- Varmasti. - Äiti!
- Voi jessus! Odota! - Äiti!
- Tuollakin on yhtä hullunmyllyä. - Mene vain.
- Äiti! - Minä tulen!
No niin. Kun Nidgy käskee olla hiljaa, olette hiljaa.
- Oliko Nidgy takakontissa? - Nidgy parka.
Nidgy on kunnossa. Älkää huolehtiko.
- Tuo. - 02...
...05758.
- Miten menee, Nidgy? - Hiljaa!
Hei, etsin huonetta.
Numeronne on listalla, jonka sain. Kolme yötä olisi mahtavaa.
Aivan, Dublinin kaupunginvaltuusto. Niin.
- Selvä, kiitos. - Nidgy.
Hiljaa!
Olen, kyllä.
Oikeastiko?
Loistavaa.
Yksi yö.
Selvä. Dublinin kaupunginvaltuuston luottokortti. Juuri niin.
Hienoa. Soitan heille heti ja vahvistan asian.
Se käy. Onko huone yhä vapaana silloin?
Hienoa.
Kyllä, Rosie. Joo.
Davis. Rosie Davis.
No kerro.
Hienoa, mistä?
Missä se on? Missä?
Minun pitää jäädä pois. Paska.
Joo, löydän sinne kyllä.
Mikä sen nimi olikaan? Skyway.
Montako yötä? Vain yksikö?
Taasko? Voi jessus.
Selvä. Nähdään kohta.
Olen pihalla. Mikä huoneemme numero on?
Hienoa. Tulen sinne.
Minun tyttöni.
Onko kaikki hyvin?
- Missä Alfie on? - Käytävässä. Hän tuli hulluksi täällä.
- Missä hän on? - Eikö hän ollut siellä?
- Käskin pysyä käytävässä. - En usko, että hän on...
Minä haen hänet. Pääsenpähän käymään muualla.
Vruum! Kolari!
Hänkin ajaa kolarin.
- Vruum! - Alfie?
- Kenen hän on? - Minun. Etkö olekin, kulta?
Veisitkö hänet pois? Älä anna hänen aiheuttaa harmia meille.
- Hän vain leikkii. - Melusta valitetaan aina.
- Eikä hän ole meidän lapsiamme. - Jessus.
Tämä on hotelli. Meidät heitetään ulos, jos aiheutamme häiriötä.
Aivan. Kerää autot, Alfie.
Jessus, Alfie. No niin.
- Tarvitsemmeko autosta muuta? - En usko.
Jotain syötävää tosin. Minulla on kamala nälkä.
- Eikö täällä voi kokata? - Ei.
- Alfie! Lopeta! - Okei, selvä.
- Riittävätkö rahat? - Luulisin niin.
- Mitä on aamupalaksi? - Muroja.
Ne riittävät huomiselle. Maitoa ja mehua.
Voi paska. Unohdin huomisen lounaat. Leipää ja muuta.
- Palaan pian. - Ota Alfie mukaasi.
- Käyn nopeammin yksin. - Totta kai.
- Älä pompi, kulta. - En minä pompi.
Ja vielä alahampaat. Et harjannut niitä.
Takaisin sinne. Kyllä sinua väsyttää.
Olet rakas.
- Täällä haisee, äiti. - Se tulee ruoasta.
Haju menee pian pois.
- Peachy. - Mitä Peachystä?
- Missä Peachy on? - Peachy on autossa.
- Haluan Peachyn. - Voi jessus.
Minä menen.
Tulehan tänne.
Olisit nähnyt, miten he tuijottivat minua ja Peachyä.
Mahtavaa.
- Peachy parka. Se yrittää aina karata. - Sitä ei voi pysäyttää.
- Mikä se edes on? - Jänis.
- Onko? - Sehän on selvää.
- Onko? - On, John Paul. Se on pieni jänis.
Minusta se on rasittava.
Anna Peachy paran olla.
Haistatko ruoan? Ihana tuoksu.
Minulla on taas nälkä. En voi nukkua.
Ikkunaa ei saa auki.
- Pelkäävät, että hyppäämme. - Saattavat olla oikeassa.
Muistatko, kun ajattelimme, että olisi mahtavaa asua hotellissa?
Elämme unelmaamme, kulta. Yritä nukkua.
- Miten voin, kun olet vieressäni? - Kiva.
Jessus, Alfie, miksi et sanonut, kun pakkasin ne?
Anteeksi, kulta. Anteeksi.
Tadaa!
- Olen sairas. - Etkä ole, kulta.
Olet kunnossa. Eikä meillä ole paikkaa, mihin mennä.
- Tämä. - Emme voi jäädä, Millie, minähän sanoin.
- Miksi emme? - Tämä ei ole meidän. Pitää lähteä.
Etsimme uuden talon, kun olet koulussa.
- Lähdetäänpä sitten. - Kyllä, herra.
Alfie. Housut jalkaan.
- Minä autan. - En tarvitse apua.
Meillä on kiire, Alfie. No niin.
Miksi emme voi olla mummin luona? Mummi pitää minusta.
Hän rakastaa teitä kaikkia, mutta ei pidä minusta kovin paljon nyt.
Ovatko nämä sinun?
Tänään on liikuntaa.
Jessus, Millie. En pessyt näitä. Näiden pitää kelvata.
Vessaan siitä. Äkkiä.
Kaikki auttavat pussien kantamisessa. No niin.
- Kayleigh, tule! - Minulla on ikävä Nuggetia.
- Miksi emme voi nähdä sitä? - Alfie, tuohon ei ole aikaa.
- Hotelliin ei saa ottaa koiraa. - Haluan silittää Nuggetia.
Näet Nuggetin Darren-sedän luona. Tule, Millie, me myöhästymme!
Hyvä poika. Rosie.
No niin, mennään. Alfie, sinä johdat.
No niin. Mennään.
- Paina nappia, Alfie. - Hei.
Menkää!
- Haen äidin. Onko Peachy mukana? - Joo.
Näytätkö? Hyvä tyttö.
- Minä myöhästyn. - Sinäkö myöhästyt?
- Anna olla, Rosie. - Saat puuhastella aterioiden parissa.
- Anna olla. Se on työtäni. - Okei.
Minä ajelen lasten kanssa etsimässä meille majapaikkaa. Mahtavaa.
- Anteeksi. - Ei se mitään.
No niin.
Ajan heidät itse sinne, minne he haluavat.
Pohjoisnavalle ulkonäöstä päätellen.
Täällä on pari paikkaa.
- Vuokralleko? - Joo. Lähellä työpaikkaani.
- Yritän käydä tauolla. - Hienoa.
Jessus, mikä siinä kestää?
Kello on hieman yli yhdeksän...
- No? - Taas.
Kayleigh, en ole varma, menemmekö oikeaan suuntaan.
Inhoan myöhästyä. Kaikki tuijottavat.
Anna tuijottaa. He ovat vain kateellisia.
Anteeksi.
On hullua herätä joka aamu eri paikassa.
- Mikä sinulla on? - Olen sairas, äiti.
- Mihin sinua sattuu? - En halua mennä. Olen tosi sairas.
Minä tulen mukaasi. Älä huoli.
Kayleigh, ovi!
Ämmä...
En halua mennä, äiti. En halua!
- Hyvin se menee. - Eikä mene!
- Sinähän rakastat koulua. - Minä menen Millien sijaan.
Ensi vuonna. Olet vielä liian nuori. Kiva, että tarjouduit.
Jos menet kouluun, voin etsiä meille uuden kivan talon.
- Niin kuin vanha talomme. - Juuri niin kuin se.
Isännekin etsii taloa. Lupaan, että löydämme talon.
- Tykkään koulusta. - Todista se.
- Minä pidän häntä silmällä. - Kiitos.
- En tiedä, mikä on. Hän rakastaa koulua. - Niin tekee.
En usko, että hän on sairas. Muutimme pari viikkoa sitten.
Hän itse asiassa kertoi siitä.
- Niinkö? - Kyllä.
Olemme tällä hetkellä ilman kotia.
Asumme eri paikoissa, kunnes löydämme talon. Se on hieman hullua.
Siksi hän on myöhästellyt. Se on minun syyni. Minun pitää mennä.
- Onko kiire? - On. Kiitos.
No niin, minuutti aikaa.
Hei. Kyselin aiemmin majapaikkaa. Pitkäksi aikaa.
Enkö puhunut teidän kanssanne? Eilen.
Niin. Hän taisi olla Sinead. Onko hän siellä?
Minäkö? Anteeksi. Rosie.
Mitä? Davis, Rosie.
Ei mitään. Meillä ei ole osoitetta. Siksi minä...
Onko Sinead siellä? Hän aikoi soittaa minulle eilen.
Haloo? Hei.
Hotellitko?
Minulla on lista tässä. Anteeksi?
Minulla ei ollut aikaa etsiä kunnollista paikkaa.
Vuokra-asuntoa. Soittelen koko päivän hotelleihin.
- Haluatko kahvia? Oletko varma? - Joo.
Mitä? Davis, niin.
Rosie. Niin.
Hän on puolisoni John Paul.
Se on vanha osoitteemme.
Meidän piti muuttaa 2 viikkoa sitten. Asuimme siellä 7 vuotta.
- Vuokranantaja myy. Kerroin Sineadille. - Peachy. Peachy.
Vuokra-asuntoja ei ole. Olemme etsineet siitä lähtien, kun vuokranantaja kertoi.
Olemme, kyllä.
Mutta meillä ei ole varaa mihinkään. Puolisoni käy töissä.
Hän käy katsomassa tauollaan.
Listako?
Hän sanoi eilen, se Sinead, hän sanoi, että...
Selvä. Kiitos.
Onko siellä kaikki hyvin? Maddie? Onko kaikki hyvin?
Missä Peachy on?
Siellähän se on turvassa. Vielä muutama puhelu.
Hei, etsin huonetta muutamaksi yöksi. Perhehuonetta.
Aivan. Kaupunginvaltuuston luottokortti.
- 10 eurolla puheaikaa, kiitos. - 10 euroa.
Kiitos.
Niin, muutamaksi yöksi. Kolme yötä olisi loistavaa.
Mitä? Eikö yhtään?
Lady Gaga? En halua Lady Gagan huonetta.
Niin? Ymmärrän.
Tulevatko ihmiset Dubliniin katsomaan häntä?
Hän on loistava. Rakastan häntä.
Esiintyykö hän tänään?
Perjantaina. Tietenkin, minä unohdin.
Voimmeko saada huoneen huomenna, kun hän on lähtenyt?
- Minun pitää päästä vessaan. - Soitan huomenna, mutta...
- Selvä, kiitos kuitenkin. - Pitää päästä vessaan.
- Ihan kohta. - Pitää päästä vessaan heti.
Hyvä on. Mihin menemme?
Siitä tulee paljon ääntä.
Eikö mitään? Selvä. Kiitos kuitenkin.
Eikö onnistanut?
- Haloo? Kyllä. - Haloo? Kyllä.
- Onko hän kunnossa? - Onko hän kunnossa?
Selvä.
Lähden heti tulemaan. Joo.
- Mitä nyt? - Millie.
- Koulustako? - Niin.
- Onko hän kunnossa? - Toivottavasti. Pyysivät hakemaan hänet.
Valitan, meidän pitää lähteä.
- Peachy odottaa autossa. - Tulen surulliseksi.
Eihän se käy.
Äiti, minä haluan kävellä.
Onko kaikki hyvin, kulta?
Onko mahasi yhä kipeä? Millie?
- Onko hän kunnossa? - On nyt. Etkö olekin, Millie?
- Heippa, Millie. Nähdään. - Kiitos, Brenda. Nähdään.
Millie, tapahtuiko jotain?
Sattuuko mahaasi? Oletko yhä sairas?
Hän käski koputtaa oveen.
- Kuka? - Hän käski koputtaa oveen.
Rouva Hennessy?
Onko hän hyvällä tuulella?
Haluatko käydä katsomassa Nuggetia?
Onko jo parempi olo? Mennäänpä sitten.
- Takkini. - Haetaan se myöhemmin.
- Reppuni. - Haetaan se, kun haemme Alfien.
Missä se pahuksen Peachy on?
Nugget. Nugget.
Nugget, mitä sinä teet? Nugget.
- Mitä sinä katsot? - Mitä teet, höppänä?
Hyvä tyttö.
Olen yhä täällä.
Kiitos kuitenkin.
Olet mahtava. Tämä tulee tarpeeseen.
- Eikö onnistanut? - Dublinissa on paljon hotelleja.
- Muttei sijaa kodittomille. - Älä käytä tuota sanaa, Darren.
Emme ole kodittomia, olemme vain jääneet lukkojen taakse.
Kadotimme avaimemme. Siltä tämä ainakin tuntuu.
- Missä John Paul on? - Niin, missä velipoika on?
- Hän on töissä. - Niin. Tietenkin.
Töitä on, ei taloa. Eikö ole hullua? Se on melkein hauskaa.
- Koira... - Tiedän.
Älä huoli, arvostamme sitä.
Ja kaikki muu. Saamme lapsen.
- Asuntomme ei ole iso. - Tiedän. Kiitos.
On vaikea löytää yösija ensi yöksi.
Täksi yöksi, ennen kuin lapset pääsevät koulusta.
En ehtinyt hakea kunnollista paikkaa, edes ennen kuin piti hakea Millie.
Jotain, mihin meillä on varaa. Tämä on turhauttavaa.
Tiedän.
John Paul on katsomassa taloa.
- Hyvä juttu. - East Wallissa.
- East Wallissako? - Täällä ei ole mitään.
Mutta mepä tästä lähdemme.
ROSIE ONNISTIKO?
- Tarvitsen ne laatikot. - Tulee.
- Laatikot. - Tässä.
Voinko pitää tauon aiemmin, Rick?
- Mitä? - Olisi tekemistä. Perhejuttu.
- Vitsailetko sinä? - Vain puoli tuntia.
- Sinä vitsailet. - Niin.
- 15 minuuttia aikaa. - Selvä.
Älä sotke.
Miksi menin sanomaan? Omapa oli syyni.
Tässä.
- Peachy on tahmea. - Peachy on kunnossa.
- Hei. Etsin perhehuonetta. - Minä olen märkä.
- Aivan niin. - Olen ihan märkä, äiti.
Yksikin yö olisi hyvä, mutta kolme yötä olisi...
Etsimme pitkäaikaista majoitusta. Joten...
Selvä, kiitos kuitenkin.
Hei. Ei vielä.
Piti hakea Millie. En tiedä. En ole varma.
Kysyin, mitä tapahtui, mutta...
En usko, että hän on sairas.
Mitä? Hienoa. Pidetään peukkuja.
Nähdään, rakas.
Muutos suunnitelmiin. Pidämme oman piknikin. Tule etupenkille.
Oikein hiljaa. Vaihdan vaatteet, kun hän herää.
- Vieläkö tämä on vapaa? - Anteeksi?
Oletteko te vuokranantaja?
En, olen välittäjä.
Laittaisitteko nimeni ylös? John Paul Brady. Tässä on numeroni.
- Selvä. Asutteko yksin? - En, minulla on puoliso ja lapsia.
Otan Rosielle kuvia. Hän voi näyttää ne lapsille.
- Montako lasta teillä on? - Vain neljä.
Onko tämä teistä sopiva perheelle?
Tämähän on talo.
- Valitan. - Niin, mutta...
Ei onnistanut, Rosie. Ei.
Joku mulkero ehti ennen meitä.
Niin. Niin.
Ja se oli muutenkin melkoinen läävä.
Oliko? Murjuko?
Jessus, inhottavaa.
Joo. Ei.
Ei se mitään. Tiedän.
Minäkin rakastan sinua.
Eikö tämä olekin kivaa?
Soitan vielä yhden puhelun.
Viimeinen sivu.
Pidä sitä. Katso. Laita sormesi tuon alle.
Niin voin lukea sen.
Hei, etsin huonetta. Perhehuonetta.
Vain ensi yöksi. Aivan niin. Dublinin kaupunginvaltuusto.
Selvä. Kiitos.
Tämä on seuraava.
Tule tänne.
Minulla ei ole suosikkeja, mutta sinä olet lähellä sitä.
Yksi vielä.
Ei. Pitää hakea Alfie.
Alfie! Jessus.
Alfie!
- Takkini, äiti. Haetaan se ja reppuni. - Haetaan ne maanantaina.
Haetaan Alfie ja lähdetään, niin voin etsiä meille uuden talon.
- En ehdi jutella rouva Hennessylle. - Hän käski koputtaa.
Emme ehdi jutella tänään. Maanantaina sitten, meillä on kiire.
Mitä hän tekee? Hän näkee minut. Alfie!
Alfie!
Alfie! Jessus.
Alfie! Tulkaa.
Anteeksi.
Mennään. Oletko kunnossa?
Oletko kunnossa? Tule.
- Mikä sinua vaivaa? - Rouva Hennessy käski odottaa tässä.
- Saanko takkini? - Emme ehdi.
- Hän käski odottaa. - Meidän pitää mennä. Onko Peachy mukana?
Hyvä tyttö. Hei, Peachy.
Tätä tietä. Maddie, tule.
Tätä tietä.
Autoon.
- Rose! - Jessus!
- Anteeksi. - Kylläpä säikähdin.
- Anteeksi. Ehditkö jutella sisällä? - Pitää mennä kotiin.
Siellä on leluja, millä he voivat leikkiä. Mennään, täällä on kylmä.
Tulkaa.
- Haluatko maitoa ja sokeria? - Kyllä, kiitos.
Haloo?
- He eivät myöhästy enää. - Sillä ei ole väliä, Rose.
Rose, asutteko te autossa?
- Me muutimme. - En utele.
Uusi talo ei ole vielä valmis. Vasta... uusi talo.
Näin vaatteet takakontissa.
Olemme yötä eri paikassa joka yön.
Siksi auto on täynnä tavaraa. Se on väliaikaista, vain ensi viikkoon.
- Palaako kaikki sitten normaaliksi? - Aivan niin, normaaliksi.
Hienoa. Pihalla kun tapahtui se välikohtaus.
- Mikä välikohtaus? - Eikö Millie kertonut?
Mitä Millielle tapahtui?
Käsittääkseni jotkut tytöt Millien luokalta sanoivat Millietä...
- Miksi he sanoivat Millietä? - "Haisuli-Millieksi."
Mitä?
He sanoivat häntä "Haisuli-Millieksi".
- Ei hän haise. - Tiedän, Rose.
Yksikään lapsistani ei haise. He ovat aina puhtaita.
Olen aina huolehtinut heistä.
Käske heidän lopettaa nimittely. Se on koulun tehtävä.
Me hoidamme asian. Älä huoli. Koulu ei hyväksy sitä.
- Minun tyttäreni ei haise. - Tiedän.
- Rose, sinä olet loistava äiti. - Kiitos. Saanko tuon kirjallisena?
Anteeksi.
Miksi he edes saavat sanoa niin?
Eivät he saa, Rose. Usko minua.
Me hoidamme asian.
- Niinkö? - Me hoidamme asian.
Selvä.
Minun pitää hakea Kayleigh koulusta. Olemme ensi yön äitini luona.
Miten Kayleigh on sopeutunut uuteen kouluun?
Hienosti. Hän viihtyy hyvin. Eri aineita ja muuta.
- Kerrotko, että kyselin hänestä? - Minä kerron.
- Sitten mentiin. - Hakemaan Kayleigh-Wayly.
Aivan niin. On aika hakea Kayleigh-Wayly.
Dublinin kaupunginvaltuuston luottokortti.
Kaupungin.
Niin. Edes yhdeksi yöksi.
Anteeksi? Meitä on kuusi.
Selvä. Kiitos... anteeksi. Haloo?
Kayleigh, tule jo. Ei minulla ole aikaa tähän.
Missä Kayleigh on, äiti?
Missä Kayleigh on?
Niin? Haloo. Olen täällä.
Selvä. Kiitos kuitenkin.
Kayleigh!
Kayleigh! Kayleigh!
Anteeksi. Etsin tytärtäni Kayleigh'tä.
- Kayleigh Jenkins? - Davis-Brady. Kayleigh Davis-Brady.
- En taida tuntea häntä. - Kiitos.
Jessus, Kayleigh, vastaa, hitto vie!
Kayleigh!
- Olkaa silmä tarkkana. - Onko hän piilossa?
Hän on pilailija, mutta me löydämme hänet.
- Laitatko puhelun kaiuttimeen? - Okei.
Hyvä tyttö, ja soita isällesi.
Näen Kayleigh'n! Tuolla!
- Ei tuo ole Kayleigh. - Jessus, Madison!
- Eihän se näytä Kayleigh'ltä. - Mitä nyt? Kuka itkee?
- Soittiko Kayleigh sinulle? - Ei.
- Tai tekstasiko? - Ei. Mikä on vialla?
Hän ei ollut koulussa eikä vastaa puhelimeen.
Mitä? Minä tulen. Odota. Järjestän asiat täällä.
Menkää äitisi luo, Rosie. Kayleigh saattaa olla siellä.
- Luuletko niin? - Hän saattaa olla.
- Hän on äitisi luona tai kaverillaan. - Olet oikeassa.
- Älä ole huolissasi. Nähdään siellä. - Selvä.
Me löydämme hänet. Nähdään, rakas.
- Menen ulos leikkimään. - Ei, Alfie. Ovi kiinni.
Pitää etsiä Kayleigh. Sulje ovi.
- Menemmekö mummille? - Joo.
Ei ongelmaa. Totta kai.
18.30? Aikaa on runsaasti. Mekin odotamme sitä innolla.
Voi luoja! Niin?
- Minun pitää lähteä. - Sanoit, että voit olla myöhään.
- Sanoit niin eilen. - Anteeksi.
- Älä viitsi, John Paul! - Yksi lapsistani on kadonnut.
- Minun pitää päästä vessaan. - Ihan kohta.
- Minun myös. - Niin. Minun myös, kulta.
Olemmeko me yötä mummilla?
Etsittekö yhä Kayleigh'tä?
Minun pitää päästä vessaan heti!
- Onko Kayleigh täällä? - Ei.
Soittiko hän? Tai tekstasiko?
En ole nähnyt Kayleigh'tä. Viimeksi kun...
- Onko hän kunnossa? - En löydä häntä. Hän piileksii.
Hän ei ollut koulussa, kun menin hakemaan.
Herranen aika. Hän ilmestyy kyllä jostain.
Älä huoli. Hän on jonkun kaverinsa luona.
- Odotahan vain. - Niin.
Sinä katosit aina kavereillesi.
Löysittekö jo jonkin paikan?
Voimmeko tulla hetkeksi sisään?
Ei, Rosie. Ei. Valitan.
Vasta kun perut puheesi isästäsi.
En tee sitä.
- Hän oli hyvä mies. - Hei hei.
- Paras mahdollinen isä! - Hei hei, äiti.
Saavatko lapset käydä vessassa?
Hyvä on. Totta kai he saavat.
Tuolla hän on.
Se on Millie. Kayleigh on 13. Kiitos, Rick. Nähdään.
- Hän pärjää kyllä. - Niin.
- Onko teillä yösija ensi yöksi? - Älä huoli. Pärjäämme kyllä.
Lapset voisivat jäädä tänne.
- Vien heidät kouluun maanantaina. - Ei. Kiitos.
En jätä lapsiani kenen tahansa luo.
En ole kuka tahansa, Rosie. Olen heidän isoäitinsä.
Ja sinä olet minun äitini. Ellen pääse lapsuudenkotiini, eivät hekään.
Keksit yhtäkkiä satuja kaikkien näiden vuosien jälkeen.
- Isäsi ei voi edes puolustaa itseään... - Lähdemme kohta.
- Siskosi sanoi, että... - Missä hän on? Torontossako?
Milloin hän kävi viimeksi kotona? Viisi vai kuusi vuotta sitten?
- Madison tarvitsee apua vessassa. - Aivan. Voi pikku raukkaa.
Eikö mitään? Sama täällä. Yritin uudestaan.
Ellei hän vastaa sinulle, hän ei vastaa kenellekään.
Tämä on turhaa. Pikku ämmä.
Mummi sanoo, että voimme jäädä.
Vastaa. Vastaa.
Haloo?
Missä olet? Minä tässä.
Soittaisitko, kulta? Tai laita tekstari.
Olet rakas. Heippa.
Soita.
- Annan heille ruokaa. - Ei.
Siellä tuoksuu hyvältä.
Meidän pitää etsiä Kayleigh. Mene autoon. Sinun pitää auttaa meitä.
- Mummi sanoi, että Nugget voi tulla. - Ei.
- Mutta... - Autoon! Tottele kerrankin!
Jessus, Millie!
- Oletko kunnossa? - Joo.
Anteeksi. Anteeksi, kulta.
- Voimmeko mennä mummille? - Millie. Anna olla.
- Minun oli tarkoitus jäädä ylitöihin. - Mitä?
- Meillä ei ole mitään paikkaa. - Tiedän.
Enhän minä voinut kertoa sitä.
- Löysitkö yösijan ensi yöksi? - Anna jo olla! Jessus! Anteeksi.
Jessus, olemme hukanneet kamalasti aikaa Kayleigh'n takia.
Meidän pitää soittaa hätälinjalle pian. Nirhaan Kayleigh'n.
- Hänellä on ollut rankkaa. - Tiedän. Haluan silti nirhata hänet.
- Kayleigh'n syy. - Eikä ole.
Ei tämä ole kenenkään syy. Pärjäämme kyllä.
Kenestä Kayleigh pitää todella?
- Kuka on hänen paras ystävänsä? - Emma.
Loistavaa. Emma.
Kuka Emma? Hänen luokallaan oli kolme Emmaa.
Mooney, Emma Mooney. Onkohan se hän, Millie?
Kiitos.
Emma Mooney. Hän kävi meillä usein.
- Ihme, että hän tuli vasta nyt mieleen. - Tiedän talon.
- Hienoa. - Se on meitä vastapäätä.
Kunpa hän olisi täällä.
- Barry. - John Paul. Mitä kuuluu?
- Onko Kayleigh Emman kanssa? - Emma taisi tulla yksin kotiin.
- Tulkaa sisälle. - Lapset odottavat autossa.
Odottakaa, haen hänet. Emma!
- Onko jotain tapahtunut? - Hän ei tullut kotiin.
Hän ei ollut koulussa, kun menin hakemaan.
- Eihän Kayleigh ole kanssasi? - Ei.
Tule hetkeksi ulos.
Hei, Emma. Tiedätkö, missä Kayleigh on? Missä hän voisi olla?
En. Hän saattaa olla Darian kanssa.
- Kuka Daria? Tunnenko hänet? - Hän on meitä vanhempi.
- Onko hän joku uusi kaveri? - Joo.
En tiennyt, että Daria on Kayleigh'n kaveri.
- Onko sinulla Darian numeroa? - Ei.
- Missä Daria asuu? - Tuolla valkoisessa talossa.
- Meidän talossammeko? - Ei, kolme tai neljä taloa kauempana.
Rosie.
Rosie!
Hei, onko Daria kotona?
Voisinko jututtaa häntä hetken?
Hei, anteeksi häiriö. Etsin tytärtäni Kayleigh'tä. Hän on ehkä Darian kanssa.
- Kayleigh'n äiti kysyy, onko hän täällä. - Onko hän täällä?
- Daria! Daria! Tule alas! - Mitä?
- Missä Kayleigh on? - Hän haluaa jäädä.
Ei. Anteeksi. Kayleigh.
Kayleigh. Kayleigh!
Jään tänne. Katsomme "Gilmoren tyttöjä".
Hän sanoo jäävänsä katsomaan "Gilmoren tyttöjä".
Ei "Gilmoren tyttöjä". Hänen pitää totella äitiään.
Pue päälle, kulta. Meillä on kiire.
Teinit. Kiitos, että katsoitte hänen peräänsä.
- Miksi et kertonut, missä olit? - Ei ollut saldoa.
- Lainaa puhelinta. - Miksen voi jäädä?
- Koska olet 13. Jessus, Kayleigh! - Inhoan hotelleja.
- Se on väliaikaista. Tiedät sen. - Eikä ole!
Meillä on kiire. Meillä ei ole edes hotellia ensi yöksi, kiitos sinun.
Mitä tapahtuu? Ei!
- Miksi päästit? - He ovat olleet autossa koko päivän.
Emme asu täällä enää. Emme asu täällä!
- He myyvät sen. - Voimme ostaa tämän.
Se on liian kallis. Etsimme toisen talon. Mennään.
- Miksi emme asu täällä? - Kerroin jo. Vuokranantaja myy sen.
- Herra Gaffney. Muistatko hänet? - Joo.
Hän haluaa myydä talonsa.
- Mutta miksi se on hänen? - Hän omistaa sen. Alfie!
- Palasitteko, Rosie? - Hei, Betty. Olemme vain ohikulkumatkalla.
- Tulin katsomaan, onko postia. - Kiva.
Moni on käynyt katsomassa taloa. Kaikennäköistä väkeä.
- Millainen uusi talonne on? - Hieno.
Se vaatii hieman totuttelua. Alfie!
- Millie. Pidätkö uudesta talostanne? - Hän rakastaa sitä.
Haetaan Alfie. Nähdään, Betty. Alfie! Alfie!
- Alfie, meidän pitää lähteä. - Hei, äiti!
- Meidän pitää lähteä. - Minne?
- Meidän pitää lähteä. - Ei!
Meidän pitää mennä etsimään yöpaikka.
- Emme voi jäädä tänne. - Haluan jäädä tänne.
- Tule nyt. - Minä vain leikin.
- Alfie. Ole kiltti. - Boing!
- Tule nyt. Pelleily riittää. - Ei! En minä pelleile.
Isä odottaa. Meidän pitää mennä.
- Haluan leikkiä! - Ei ole aikaa.
- Alfie, tule nyt. - Ei! Lopeta!
No niin. Riittää jo.
- Lopeta! - Ei, Alfie, älä potki minua.
- Lopeta! - No niin.
Anteeksi. Tule nyt. Anteeksi.
Mennään. Päästä irti. Anteeksi. Tiedän. Anteeksi.
- Ilkeää. - Anteeksi.
Laita heidät autoon. Mene Kayleigh'n mukaan, poika.
- Oletko kunnossa? - Käskin sinun purkaa sen.
- Minkä? - Trampoliinin!
Mihin veisin sen? Autoonko? Darrenin kotiinko?
- Joo joo... - Lopeta, Rosie!
Jessus, John Paul.
Onko hätälinja?
Hei, olen yrittänyt löytää hotellia.
Ei. Davis. Rosie.
Ei, tämä on ensimmäinen kerta. Selvä.
Onko meitä ennen monta? Selvä.
Anteeksi, soitanko teille, vai onko tarkoitus...?
Selvä, kiitos. Mitä?
Ei.
Myöhemmin. Niin. Kiitos.
Hän aikoi soittaa takaisin. Meidän edellämme on melkoinen jono.
Hän halusi antaa kodittomien tiimin numeron.
Emme ole kodittomia, John Paul.
- Hotellit, Rosie. - Sanoin, että soitin kaikkiin.
- Kaikkiinko? - Niin.
Siellä, jossa olimme viime yön, Skywayssä, saattaa olla peruutuksia.
- Siitä tuntuu olevan kuukausia. - Ainakin tiedämme, missä se on.
Hei, olimme siellä viime yön.
Hienoa. Viihdyimme hyvin.
Aivan, kaupunginvaltuuston luottokortti.
Mietin vain, olisiko mahdollista...
Selvä.
Niinkö?
Kiitos kuitenkin.
Tarvitsen puheaikaa.
Tarvitset puheaikaa.
- Minulla on nälkä. - Minulla myös.
Mitä kello muuten on?
- Pääsemmekö johonkin? - Hae puheaikaa. Minä haen ranskalaisia.
Minun pitää tehdä läksyt.
Miksi et tehnyt niitä Darian luona? No?
Tule tänne ja aloita. Palaan ihan kohta.
- Ranskalaisia kaikille. - En pidä niistä.
- Mitä? - Opettaja sanoi, että ne ovat pahaksi.
No opettaja ei ole täällä. Luojan kiitos.
Loistavaa.
- Puheaikaa. Mitä muuta? - Maitoa, leipää.
- Mitä ihmettä tuo on? - Lady Gaga esiintyy tänään.
- Eivätkö näytäkin mahtavilta? - Hullua.
- Onko sinulla tarpeeksi? - Luulen niin.
- Meillä ei ole paljoa jäljellä. - Tässä. Kaiken varalta.
- Ja vettä. Yksi iso pullo. - Selvä.
- Miksi? - Jos he harjaavat hampaansa.
- Autossako? - Kaiken varalta.
- Jessus, emmekö voi mennä mihinkään? - Enpä usko.
- Emmekö kellekään tutulle? - Kenelläkään ei ole tilaa.
Mietimme kaikkia. Lapset pitäisi jättää eri paikkoihin.
Ei.
- Ellemme sitten mene äitisi luo. - Ei.
Hyvä on. Mene hakemaan puheaikaa.
Löydämme jonkin paikan. Hätälinjan kaveri soittaa takaisin.
- Voimmeko hakea Nuggetin? - En usko, emme tänään.
- Soitan taas hätälinjalle. - Hienoa.
Eivät vastaa. Odota.
Hei. Soitin aikaisemmin perhehuoneesta.
Niin. Rosie Davis.
Kiitos.
Nam nam.
Nam nam!
Ota siitä!
Nam nam!
- Nam nam! - Nam nam!
Nam nam!
- Nam nam! - Nam nam!
Nam nam!
- Nam nam! - Nam nam!
- Osuin.
- Yksi minulle. - Minä annan.
Minä olen...
Joo.
Selvä.
Oikeasti? Mutta...
Kiitos.
Meidän pitää mennä lähimmälle poliisiasemalle yöksi.
- Mihin? Selliinkö? - Ei.
- Odotushuoneeseen tai johonkin. - Jessus, Rosie.
- Menemmekö me sinne? - Emme.
Ei.
Mennään jonnekin muualle, mutta...
- Minne? - En tiedä.
Jonnekin turvalliseen paikkaan.
Rosie. Hei. No niin, Rosie.
- Anteeksi. - Ei sinun tarvitse pyytää anteeksi.
Minun työni on huolehtia teistä.
Minun pitäisi huolehtia teistä. En pysty edes siihen.
Katso nyt meitä.
Mihin me menemme?
- Meganin pihalle. - Ei. En halua, että kukaan näkee.
Kukaan ei saa tietää.
- Darrenin luo parkkipaikalle. - Ei ikinä.
Se paikka karmii minua. Anteeksi.
- Minun pitää päästä vessaan. - Selvä.
Rakastan sinua.
Niin sinun pitäisikin. Rakastan sinua.
Onko kaikki hyvin?
- Kaikki hyvin, Millie? - Joo.
Madison nukahtaa kohta. Hieno juttu.
Kuvittele, jos voisit nukahtaa näin.
Heittää minut ulos autosta.
Minun pitää kertoa luokanvalvojalle, miksi olen aina myöhässä.
Hän katsoo minua. Hän katsoo kuin minulla olisi syöpä.
Hän hymyilee, koska meillä ei ole taloa.
- Ainakin hän hymyilee. - Ei ole hauskaa.
Tiedän, anteeksi. Me etsimme ja yritämme.
Äidin pitää tehdä kaikki.
Se pitää jakaa, Alfie. Lopeta tuo. Niiden pitää riittää.
Tee tilaa, Alfie.
- Haluan tikkuperunoita. - Söitte jo.
Etkä edes pidä ranskalaisista. Sanoit niin.
Tikkuperunat eivät ole ranskalaisia.
Harjasit hampaasi juuri äsken.
Ota vain. Voit harjata ne uudelleen.
Se auttaa tappamaan aikaa.
Mitä kirjoitat?
- Kayleigh? - Esseetä.
- Mistä aiheesta? - "Jos voittaisin lotossa."
No niin, valmistautukaa.
- Mihin? - Nukkumaan.
Milloin menemme hotelliin, äiti?
- Suljemme 10 minuutin päästä. - Selvä. Kiitos.
Kayleigh, sinun pitää valmistautua.
Ei ole hammastahnaa.
Isällä on.
Hymyile vähän.
No niin. Olet hurmaava.
- Paikka suljetaan. - Okei.
Menen kohta. Annan Kayleigh'n olla yksin hetken.
- 1, 2, 3. Sanokaa hyvää yötä Nuggetille. - Hyvää yötä, Nugget!
Kiitos. Nähdään.
- Haluan sanoa kunnolla hyvää yötä. - Huomenna.
Odota vähän.
Ole hyvä.
Kulta. Odota vähän.
Alfie, lopeta tuo, kulta.
- Haluan nousta ylös. - Nojaa minua vasten.
- Haluan syliin. - Minä myös.
- Minulla on vain yksi syli. - Minun sylini.
- Tule sinä tänne. - En.
- Minä menen Darrenin luo. - Ei.
He eivät rauhoitu, jos toinen meistä on takapenkillä.
- Jessus, John Paul. - Se on lähellä. Kaksi minuuttia.
Pärjäämme kyllä. Huomenna on lauantai.
Voimme etsiä taloa, ja minulla on pari päivää vapaata.
Pomo on järkevä. Me löydämme jonkin paikan.
Niin.
Hyvä on.
Lukitse ovet.
Kayleigh.
Olisi pitänyt antaa sinun jäädä Darian luo.
Ei se mitään.
- Pärjäämme kyllä. - Niin.
Suomennos: Henna Iivarinen www.sdimedia.com